Дистанционната работа може да ни вкара в състояние на “професионална изолация”, предупредиха учени (снимка: CC0 Public Domain)
Ако има едно хубаво нещо, което произлезе от пандемията, това бе възприемането на модела на дистанционната работа и популяризирането ѝ в множество бизнеси. Но ето, че четири години по-късно този подход вече не е желан на много места. А наскоро учени установиха, че той носи и неочаквана вреда: професионална изолация.
Четири години след бума на пандемията много от работещите хора не просто намират за привлекателна идеята да работят от дома си, но и държат на тази схема при избора на работодател. За много от тези професионалисти ключов фактор е елиминирането на пътуването. Придвижването от дома до офиса може да отнема час до час и половина във всяка посока – и това е страшно много време, отнето от живота ни! Семейните хора предпочитат да прекарат 2-3 часа със семейството си; несемейните също виждат далеч по-смислени начини да прекараш 2-3 часа от деня си.
Работодателите не я обичат
Сред повечето работодатели дистанционната работа е недолюбвана. Близо половината от фирмите, които някога преминаха на 100% дистанционен режим, сега вече са поставили ограничения на практиката. Те изискват някаква форма на „връщане“ в офиса, дори да е за ден или два от работната седмица.
Бизнес-мениджърите виждат много и различни негативи от модела, твърдейки, че сътрудничеството, менторството и ангажираността на служителите страдат, когато нямат никакъв контакт с офиса. Но най-големият недостатък на дистанционната работа, който работодателите цитират, е това колко трудно е да се наблюдават служителите и да се следи работата им.
В резултат на подобно наблюдение много фирми въведоха задължителен „минимум“ за присъствие в офисите. Така направиха дори големи технологични компании като Zoom и Meta, от които бихме очаквали да бъдат емблема на дистанционната работа.
По-малко оферти за дистанционна работа
Оказва се и, че все повече хора, които търсят работа, се изправят пред променящата се реалност: все по-малко компании предлагат дистанционна работа като опция за постоянна заетост. Позициите, при които се работи напълно отдалечено, вече са рядкост сред обявите.
Списание Forbes съобщи наскоро, че открива 23 процента по-малко обяви за дистанционна работа на пълен работен ден в сравнение с пролетта на 2023 г. А числата от 2023 г. и без друго вече бяха намалели спрямо 2022 г. Вместо това много компании са преминали към хибридна работа: 3-4 дни от седмицата – в офиса, а 1-2 – у дома.
Следователно и конкуренцията за работните места, при които се работи изцяло дистанционно, сега е по-силна. Forbes каза, че „хората, които търсят дистанционна работа на пълен работен ден, са два пъти повече ,отколкото са обявите за такава работа“. Така че на мераклиите може да се наложи да работят по-здраво или да направят компромис в друг аспект, за да се класират за подобна позиция.
Професионална изолация
Същевременно се разбра, че усърдното и продължително работене в дистанционен формат носи вреда. Изследователи от Университета в Колорадо в САЩ установиха, че дистанционно работещите служители могат да се окажат в „професионална изолация“, което ще рече, че „се чувстват по-малко ангажирани и много по-изтощени по време на работа“. С това може да доведе до прегаряне.
Проучването, публикувано в Journal of Business and Psychology, се базира на анкета сред 445 участници в два различни момента. То измерва професионалната изолация, гъвкавостта на графика и нивото на подкрепа, предоставяна от ръководството, с цел баланс между професионалния и личния живот. Резултатите разкриват ясна връзка: служителите, които работят само от дома, се чувстват изолирани, съобщават за по-голямо чувство за „изчерпване“ и по-слаба ангажираност към работата.
Препоръката на учените е мениджърите на дистанционно работещи хора да търсят начини да осигурят „ресурси“ за семействата на тези служители. Първата стъпка за ръководителите е да идентифицират уязвимите служители, т.е. да разпознаят кои са склонните към изолация. След това трябва да им се осигурят целенасочена подкрепа и ресурси. Като част от това е важно да се подсили общуването очи в очи, за да се подсили чувството за принадлежност сред отдалечено работещите.
мхм, затова половината служители се махат от фирми, които искат да връщат задължителен офис и отиват във фирми предлагащи дистанционна работа
цит: “Но най-големият недостатък на дистанционната работа, който работодателите цитират, е това колко трудно е да се наблюдават служителите и да се следи работата им.”
Ето това е най-големия проблем на работодателите, микромениджмънта! Този който не е компетентен, следи постоянно служителите си и микромениджърства по цял ден, вместо да свърши нещо полезно за екипа си и за фирмата!
Жалка картинка е това!
друго си е някой селяк в офиса да ръси тъпизми по цял ден и да сме “работно ангажирани”
Малоумна статия, взе едно писана от HR отдел.
Се по друго си е мениджъра да си гледа раята на тръстиката….
Пълни глупости. Всеки ден имаш “среща” с екипа в която всеки казва върху какво работи, има задачи, има и срокове така, че работодателят може много лесно да следи какво вършат служителите. Ако на човек му е интересно това, което прави, той ще се развива дори да е вкъщи. Ако има какво да си говори с колегите, ще го прави независимо от локацията. Работя отдалечено вече 10 години и всяко ходене в офиса се превръща в приказка с колегите в кухнята и никаква свършена работа. Когато работих в офис ходих наточно в 7 сутринта, за да мога да избутам по-голямата част от работата до 10, когато пристигаха останалите и се започваше едно постоянно прекъсване, отвличане от работата и срещи, които биха могли да бъдат e-mail…
Нема да им стъпим в офис вече …
Не съм забелязал да губи от блясъка си. Имам няколко познати, които работят remote от България и взимат американски заплати. Те нямат желание да започнат да работят да работят за някоя фирма, която има офис тук, защото заплатата им е в пъти по-висока от тази, която работодателите тук предлагат. А пък американците са си доволни, че си имат съвестни работници, които си върват добре работата.
Win-win ситуация, както се казва. Така че home office-ът си е все още жив 🙂