Младежите, които са лишени от интернет достъп, изостават в образованието си
(снимка: CCO Public Domain)
Пазаруване на хранителни стоки, банкиране, работа: малко са нещата от съвременния живот, които не се случват онлайн. Но голям брой хора не само не могат да се възползват от тези удобства, а страдат. Британско проучване постави на масата, за пореден път, темата за новата дигитална пропаст – тази между хората, които имат интернет и го използват активно, и онези, които нямат интернет и поради това изостават, лишени са от доходи, образование, работа.
До 6% от британските домакинства са се оказали изцяло офлайн през миналата година. Много от тях казват, че интернет е „твърде сложен” за тях. Може да се предположи, че това са предимно по-възрастни хора, които обаче също имат нужда от работа, възможност за пазаруване, възможност за общуване.
За някои от хората с ограничени цифрови умения кризата беше катализатор за промяна, който ги подтикна да възприемат новите технологии и да се ориентират по-добре онлайн, смятат социалните анализатори. За други обаче резкият преход към онлайн дейности се оказа бич. Те се чувстват по-изостанали, по-самотни, още по-безсилни пред лицето на новите технологии от преди.
Най-засегнати са по-възрастните хора, за които тези нови технологии са чужди и плашещи, както и социално слабите групи. Тези части от населението са усетили по-остро недостатъците на това да бъдат офлайн – такива като социална изолация или по-малко възможности да изпълняват определени дейности.
Някои от най-поразителните неравенства заради ограничения достъп до интернет засягат децата. Тези от тях, които нямат връзка с мрежата, не просто са лишени от достъп до информация и знание, но и от възможност за общуване с учителите. Сами с учебниците си, децата трудно могат да се учат успоредно с онези свои връстници, които имат компютър и интернет, имат връзка с учителите си и могат да слушат уроците от своите преподаватели.
Най-силно засегнати са финансово уязвимите домакинства, където е много по-вероятно децата да нямат компютър и връзка към мрежата. Не е за подценяване и фактът, че в много домакинства, макар да има интернет връзка, липсват достатъчно крайни устройства, за да могат всички да работят или учат спокойно. Често пъти в такива семейства децата са принудени да си „поделят” един компютър, лишавайки се от част от уроците си. Това подкопава учебния процес и, освен ако родителите не се намесват активно и систематично, води до изоставане спрямо съучениците.
„Това е доказателство за големите различия в достъпа на учениците от по-богатите семейства спрямо учениците в неравностойно положение до дистанционно обучение по време на кризата”, казва Ник Дейвис, програмен директор в британския Институт за управление, цитиран от ZDNet. „В по-богатите семейства учащите получиха повече време да отделят за образователни дейности в пандемията, допринасяйки за увеличаване на разликата в образователните постижения”.
Според него, по време на карантина учениците от по-богатите семейства прекарват средно около 75 минути повече на ден за образователни дейности в сравнение с децата от по-бедните семейства.
Далеч от вниманието на изследователи, анализатори и политици остава и въпросът за това как се отразява електронното учене на децата, когато се използва малко устройство като смартфон. Макар теоретично да изглежда, че това е решение на проблема с липсата на компютър, дългосрочните последици от използването на смартфони за обучение тепърва ще започнат да излизат наяве.
Продължителното гледане в малкия екран означава, за много от децата, развитие на късогледство – проблем, вече наблюдаван в други страни по света, където смартфоните отдавна са разпространени и силно използвани от малчуганите.
Всичко това означава, вкратце, че дигиталната пропаст се разтваря с все по-голяма сила. Младежите, които са лишени от интернет достъп или устройство за достъп, изостават в образованието и се сдобиват с дълготрайни здравословни проблеми.
А според британските изследователи, в дългосрочен план липсата на обучение поради недостиг на цифрово оборудване може да доведе до 2,5% по-ниски доходи по-късно в живота, както и до по-голям риск от безработица и живот в бедност.
„Учениците вече са загубили време от обучението, в по-малка или в по-голяма степен”, казва Дейвис. „Въпросът е какво се случва, ако училищата затворят отново”.
Според него, опасността от следващо затваряне на училищата задължава правителствата да имат „резервен план”, който да гарантира, че „учениците в неравностойно положение няма да изостават повече”.
От къдява на къдява това било някакъв критерий има богати хора, които не плащат пари с банкови карти и не купуват онлайн и това не ги прави ни най-малко ощетени или бедни.
Пазара на труда диктува търсенето. За какво са толкова нужни кай знае какви цифрови и ИТ компютърни умения след като голяма част от тези деца ще работят като общи работници, сервитьори, келнери, бармани, готвачи, складови работници, обслужващ персонал по молове, продавачи на щандове, портиери, охрана.
Икономиката на България се крепи на заведения, кръчми, ресторанти, хотели, спа, ски, туризъм и транспорт и малка част земеделие.